Na světě je pár míst, o nichž každý rozumný člověk ví, že nepatří těm, kdo si na ně usurpují svůj nárok. Nejznámějším takovým místem je Tibet, ale do této kategorie náleží i u nás málo známá Západní Sahara. Pokud se sem chcete podívat, čeká vás písek, nevybuchlé miny a policejní kontroly
Západní Sahara je země nacházející se mezi Marokem a Mauritánií. Předtím, než začala její kolonizace Španělskem na konci 19. století, byla tato země teritoriem 4 nomádských kmenů Saharawi, které tudy putovaly se svými stády. Vzhledem k blízkosti Kanárských ostrovů začali mít o toto území zájem Španělé, kteří využili bohatství místních vod k rybolovu. Ve 20. století rozšířili svou působnost o těžbu fosfátu. Tato dvě bohatství, ryby a fosfát, jsou dodnes hlavním ekonomickým zdrojem zdejšího podnikání. Španělsko se své kolonie vzdalo v roce 1975 a ve stejné chvíli si tuto oblast rozporcovali sousedé, Maroko s Mauritánií.
Prohlédněte si další fotografie k článku…
Mauritánie se krátce potom vzdala svých nároků, a tak od konce osmdesátých let je výlučným okupantem Západní Sahary Maroko, které bylo štědře finančně i vojensky podporováno USA a Francií. Fronte Polisário, politické a vojenské zastoupení Saharawí, se stáhlo spolu se statisící Saharawí do pouště v oblasti hranice mezi Západní Saharou a Alžírskem, které Saharawí skromně podporuje. Maroko v této oblasti vybudovalo 2.500 km dlouhou obrannou zeď, která je po Čínské zdi nejdelší stavbou na světě.
Od roku 1991 působí v Západní Sahaře mise OSN pod názvem MINURSO. Původně měla tato mise zajistit konání referenda o sebeurčení Západní Sahary, ke kterému ale díky diplomatickému kličkování Maroka nikdy nedošlo. A tak pokračuje úspěšná okupace Marockým královstvím, které postupně osidluje tuto zemi svými osadníky a bohatne z rybolovu a hlavně z těžby fosfátu, jehož je největším světovým dodavatelem, zatímco sta tisíce Saharawí žijí už 40 let v nuzných podmínkách utečeneckých táborů na poušti na hranici s Alžírskem.
Západní Sahara neexistuje
Z tohoto krátkého úvodu vyvstává pro cestovatele jedna důležitá informace, na níž je třeba dávat pozor při komunikaci. Pro Maročany, policejní kontroly ale i běžné lidi, Západní Sahara neexistuje. Pro ně je to jižní provincie Maroka, a tak je třeba o tom s nimi i mluvit. V žádném případě nemluvte na veřejnosti o Západní Sahaře, Saharawí a už vůbec ne o Fronte Polisario, pokud na sebe nechcete upoutat podezření z politického aktivismu ve prospěch nezávislosti Západní Sahary.
Na to jsou Maročané, uniformovaná i neuniformovaná policie, velmi citliví. Další dvě věci, jimž se při povídání nejlépe vyhněte, je král a náboženství, ani jedno není možné jakkoliv zpochybňovat. Vzhledem k tomu, že je Západní Sahara okupovaným územím, je tam velmi vysoký výskyt vojáků a policie, a to i té tajné, která se zajímá zvláště o cizince, kterých tudy neprojíždí mnoho.
Tak jako ostatní části severní Afriky, je i Západní Sahara muslimskou zemí, s čímž souvisí hlavně způsob oblečení, který by měli cestovatelé respektovat. V tomto ohledu je Západní Sahara konzervativnější než Maroko. Dalo by se říci, že čím jižněji pojedete (až třeba do Mauritánie), tím je společnost nábožensky konzervativnější, což je asi dáno i zvětšující se vzdáleností od Evropy.
Ráj pro vodní sporty v městě Dakhla
Největším městem Západní Sahary je Laayoune (300-400 tisíc obyvatel), které ale není turisticky zvlášť zajímavé, na rozdíl od jižnějšího (550 km) města Dakhla, které je turistickou destinací evropských důchodců s jejich karavany (od listopadu do dubna) a vyznavačů kite surfingu a dalších vodních sportů.
Vzhledem k té tak dávné válečné minulosti se v různých oblastech Západní Sahary nachází ještě miliony nevybuchlých min, které s sebou unáší písek a duny, a proto je prakticky nemožné jejich přesné zmapování. Je proto důležité, hlavně v jižní části Západní Sahary, se nepohybovat mimo vyježděné trasy.
Co se týká focení, tak obecně vzato dospělí se nechtějí nechat fotit, a pokud někoho vyfotíte bez dovolení, tak se vám může stát, že vás nakonec donutí fotku vymazat. Také je třeba být opatrný při focení objektů ve městech, protože mnohé z nich jsou kasárna, či jiné vojenské budovy, v lepším případě budete opět donuceni takové fotografie vymazat.
Rituál pití čaje mezi nomády
Pokud se sblížíte s místními a pozvou vás na čaj, pak mějte na paměti, že se jedná o místní společenský rituál, který se skládá celkem ze tří chodů čajů a trvá minimálně tři čtvrtě hodiny. Tento rituál vychází z nomádské tradice a připravovaný čaj bývá na naše poměry hodně sladký. Pokud tolik času nemáte, pak je slušnější zdvořile odmítnout, než přijmout pozvání a odcházet pak během pití čaje.
Budete-li po Západní Sahaře cestovat, pak se připravte na časté kontroly, bývají dvě (vojáci a policie) na vjezdu do měst i na výjezdu a občas i na různých úsecích po cestě. Na těchto kontrolách je třeba zastavit a čekat na výzvu strážníka, ne jako v Maroku, kde stačí pomalu projet. Při komunikaci se strážníky je nejlepší působit klidně a sympaticky a na případné prosby o “dárečky” reagovat nechápavým úsměvem.
A nejlépe si připravit velkou zásobu formulářů s vašimi údaji – tzv. Fiche d’état civil… my ji za cestu na obratník raka a zpět potřebovali asi dvacet.
Motoristi ocení i velmi levné palivo – oproti Maroku je na území ZS nafta i benzín (možná i jiné zboží) osvobozena od daní.
díky za super článek, doporučuju skouknout dokument BBC od Simona Reeve, tropic of capricorn, kde se tímto „zapomeutým konfliktem“ zabývá
Diky za info 🙂
Zapomenutý konflikt ? Ve světě v obrazech, cca okolo r.1980 jsou vyfoceni bojovníci Polisario s našimi SA vz.58.
Chystám se sem v létě …konečně …
tak to ti drzim palce, aby ti to vyslo konecne, se tam chystas uz leta – a nezapomen zajet do Smary, to staji za to, vc. cesty z TanTan, stovky km jen poust poust a poust, ale v lete ja bych tam nejela, bude tam pekelne horko. Ja tam byla v dubnu a horko stacilo az az
Z mé zkušenosti a pobytu zde bych neřešil komu co patří. Díky Maroku je zde náboženský i sociální smír, policie zajišťuje pořádek což ocení i turisti. A také sem vláda Maroka navalila množství peněz a to je na infrastruktuře a životní úrovni znát. Mimochodem proč nikomu nevadí, že Špamělsko Maroku zabralo území Sebty a Melily?
Ještě bych dodal, že základ je všude tankovat tolik PHM, kolik jenom jde. Zejména pro hraniční pásmo mezi Marokem a ZS. A že pokud se někde objeví lokální zátopy, policie může dál pustit jenom auta s 4×4.
Pro nás je super, že si hlídky na check pointech informace i západních turistech předávají mezi sebou (kdybyste se někdo ztratili) :).
Včera jsem přijel do Dakhla a za celou cestu ze Sidi Ifni jsem nevyplnoval formulář ani jednou. Jen jednou chtěli pás. Ale jel jsem stopem a je fakt že řidič ho jednou dával. Byl to Frantik a měl jich asi 40 predvyplnenych 🙂
Jinak Dakhla je něco mezi Bibione a vietnamskou tržnici. Pokud neserfujete, tak sem vůbec nepotřebujete zajizdet.
Včera jsem přijel do Dakhla a za celou cestu ze Sidi Ifni jsem nevyplnoval formulář ani jednou. Jen jednou chtěli pás. Ale jel jsem stopem a je fakt že řidič ho jednou dával. Byl to Frantik a měl jich asi 40 predvyplnenych 🙂
Jinak Dakhla je něco mezi Bibione a vietnamskou tržnici. Pokud neserfujete, tak sem vůbec nepotřebujete zajizdet.
No tak děkuju jako za to jako informaci jako, tak jako dík.
Miloš Kurník
Články v okolí
Tip měsíce: Turecko
Top 10 míst v Istanbulu
Úchvatná krajina Kappadokie: skály tu připomínají obří údy
Zvláštní jezera v turecké střední Anatolii: Nar, Meke, Çıralı obruk
Knižní tipy
Časopis Travel Life píší cestovatelé pro cestovatele, tak CESTUJ!
SOUTĚŽ: Co je nového v JOTA, aneb cestování s knihou
Nové články
Časopis Travel Life píší cestovatelé pro cestovatele, tak CESTUJ!
Bilbao, hrdé město hrdých Basků
Dubaj: Pouštní zázrak na břehu smaragdového moře
Vybavení na cesty
EXKLUZIVNÍ ROZHOVOR
S cestovatelkou Manoelou Nagib
FOTOOBRAZ Z CEST
Vytvoř si ten svůj na Tiskařík.cz
JOLANA SEDLÁČKOVÁ
Proč je Indie je vysokou školou cestování?
CESTOVATELSKÝ FOTOKALENDÁŘ
Vytvoř si ten vlastní na Tiskařík.cz