Průvodce velkými městy vám pomohou zorientovat se na cestách. Poznejte Istanbul, New York, Londýn, Řím, Bangkok, Kuala Lumpur a mnoho dalších.
Dle statistik slunce na Algarve svítí až neuvěřitelných 300 dní v roce. Téměř dvou set kilometrové pobřeží omývané průzračným Atlantickým oceánem nabízí nepřeberné množství písečných pláží, tu malých romantických lemovaných skálami okrové barvy, tu dlouhých prostorných končících za obzorem. Inspirujte se výběrem 10 nejkrásnějších míst Algarve, která byste neměli vynechat.
Počínaje 25.5. vám postupně během 6 týdnů představíme společně s Polskou turistickou organizací 6 zajímavých měst, ležících přímo u tras z Čech a Moravy k baltským plážím. Odpočiňte si během cesty na pár hodin v krásných historických kulisách, ochutnejte místní speciality, udělejte si krátkou procházku nebo skočte do některého ze zajímavých muzeí. Náš severní soused určitě stojí za bližší poznání.
Tunisku, jehož ekonomika značně spoléhá na turismus, se zase blýská na dobré časy. Po ojedinělém tragickém útoku v roce 2015 a dramatickém propadu návštěvnosti během tří „covidových“ sezón (nejvýrazněji v roce 2021) je dnes tato severoafrická země opět synonymem bezpečné, cenově dostupné a blízké exotiky (pouhé dvě a půl hodiny letu z Prahy) s přívětivými obyvateli, skvělým jídlem a spoustou zajímavých míst.
Z výpravy do egyptských letovisek Marsa Matrouh či El Alamein si přivezete nejen vyčištěnou hlavu z poklidných a současně nádherně čistých pláží. Hotely na břehu Středozemního moře jsou také ideálním výchozím bodem pro výlety do historicky fascinující Alexandrie, muzeí bitev druhé světové války nebo svérázné oázy Síwa.
Zatímco střední a západní Evropa putuje v létě do letovisek severní Itálie jako je Bibione, obyvatelé italského severu se přesouvají na jih. Jednou z nejoblíbenějších oblastí je region Kalábrie, respektive její malebné pobřeží, jehož azurové moře poskytuje úlevu v extrémně horkých letních měsících. Hlavní sezónou se zde rozumí červenec a srpen, ovšem pláže se plní už od půlky června a zajisté nezůstávají prázdné úderem posledního dne letních prázdnin.
Obrovské množství nádherných antických památek, starých měst a koloniální architektury, zelená a svěží příroda, vodopády a lesy severního Alžírska, nekonečné písečné duny a skalní útvary hluboko na Sahaře, Berbeři i Tuarégové.
Město tisíce monumentů a tisíce muzeí, město širokých, rovných a dlouhých ulic. Třeba i tak by se dal popsat Washington DC. Metropole od prvního pohledu vznešená a monumentální. Když do ni přijedete z New Yorku, můžete zažít šok – Washington je po architektonické i stylové stránce naprosto odlišný. A jen tak mimochodem se tam nenachází ani jedna budova, která by byla považována za mrakodrap.
Po skončení našeho zaměstnání, tedy práce v kempu, jsme zažívali smíšené pocity. Na jednu stranu jsme byli rádi, že se konečně podíváme na všechna ta místa, která jsme chtěli navštívit a jejichž návštěvu jsme si tak dlouho plánovali. Na stranu druhou jsme cítili velký smutek z opouštění všech našich kamarádů, které jsme potkali a míst, po nichž jsme se pohybovali a do kterých jsme se zamilovali. A tak jsme se z ničeho nic ocitli na vlakovém nádraží v NYC.
Z horského letoviska, kde se potkávají horolezci s lázeňskými hosty kaváren a začaly tu dějiny alpinismu i zimních olympiád se vydáme technicky unikátními lanovkami a zubačkami z hlubokého údolí vzhůru, tam kde ční bělostné špičky chamonixských skalních jehel v čele s majestátním Mont Blancem a začíná několik nenáročných panoramatických výletů i slavná Tour de Mont Blanc.
Že je Thajsko skutečně „Asií pro začátečníky“, kde všechno funguje, jsme se s manželkou přesvědčili po několika málo dnech od přistání v Bangkoku. Vypravili jsme se tam s pětiletou a bezmála dvouletou dcerou v rámci rozšířené verze původního plánu, který zahrnoval „pouze“ návštěvu švagra v Austrálii. Současně jsme se přesvědčili o tom, že covid už nijak neomezuje cestování do jihoasijské země ani uvnitř jejích hranic.
Zima se určitě zeptá, co jste dělali v létě. Pokud odpovíte, že jste se těšili na hory, sníh a slunce, pak jste zároveň zcela jistě vyhlíželi další výlet do Jižního Tyrolska, nejsevernější italské provincie. Vleky se tam rozjely už na přelomu listopadu a prosince.
Německo je jako turistická destinace mezi Čechy v kurzu. Podle říjnového reprezentativního průzkumu od společnosti Mind Bridge Consulting plánuje cestu do Spolkové republiky v příštím roce nejméně 18 procent české populace. A z hlediska počtu přenocování v německých ubytovacích zařízeních Češi za prvních devět měsíců letošního roku už téměř dosáhli úrovně roku 2019 (před vypuknutím pandemie). Vedle národních parků nebo pravidelných akcí typu Oktoberfest patří mezi tradiční sezónní „taháky“ vánoční trhy v centrech německých historických měst.
Poučení z prvního covidového léta nás s mojí kamarádkou Alžbetou donutilo pořádně rozmyslet naší letošní cílovou destinaci. Jelikož jsme v minulém roce musely na poslední chvíli odvolat výlety do Rumunska a Slovinska, jenž po celkem shovívavé politice vůči turistům nečekaně „zčervenaly“ na covidové mapě, zvolily jsme letos nejméně komplikovanou variantu, a to sice Chorvatsko.
Zavřete oči a přeneste se na létajícím koberci do indického Rádžasthánu. Romantické mahárádžovské paláce z pozdního středověku se tu prolínají s dobývanými rádžpútskými pevnostmi. Muži s turbany se potkávají se zaklínači hadů, evropské ozvěny ve městech se mísí s hinduistickými tradicemi na venkově. Polopouštní země přechází u pákistánských hranic ve vyschlou krajinu s dunami. Velbloudi tu nejsou turistickou atrakcí, ale pracovní silou a leckde potkáte i slony.
Portugalsko od Porta na sever nabízí překrásné a neokoukané přírodní liduprázdné scenérie, malebné vesnice i města, které teprve čekají na to, až turisté objeví jejich krásu. Nabízí také pestrou škálu kulinářských specialit včetně vynikajícího portugalského vína i slavného Portského.