Ahoj. Všimli jsme si, že máš zapnutý AdBlock. Prosím, pozastav si pro HedvabnaStezka.cz blokování reklamy. Díky tomu můžeme zajistit více zajímavých článků o zemích světa, cestopisy, reportáže. Navíc se snažíme zobrazovat jen reklamy s cestovatelskou tématikou, podporujeme touto cestou i mnohé charitativní projekty a neziskovky. Snad tě nebudou moc rušit. Děkujeme! Redakce HedvabnaStezka.cz
Ázerbájdžán je země kontrastů s tuhým totalitárním režimem, kde lidská práva ještě nespatřila světlo světa. Zatímco lidé na venkově trpí chudobou, hlavní město Baku září a je symbolem přepychu. Přesto si tuhle zemi snadno zamilujete, i když se její prezident chová spíše jako všemocný šáh. Ale pěkně popořádku, začněme vyprávět…
Na gruzínsko-ázerbajdžánském přechodu Şaxli již svítá a tak se konečně s kamarádkou Begüm vymotáme z chodeb budovy hraničního přechodu. Konečně v Ázerbájdžánu. Ranní lednové nebe hraje všemi barvami a na silnici se povalují odpadky, potulují se tu a zvědaví psi, Ázerbájdžánci v černých bundách na nás pokřikují:„taxi, taxi náda? kuda jéchať?“ a páchne to tu směsicí levného benzínu, odpadků a nevím čeho (a ani to nechci vědět). Chce to první čaj v klasické čajchaně, který ale stojí šokující 2 manaty (1 manat = 1 euro). Taxi ale nepotřebujeme, protože máme vlastní stopnutý kamion, nasedáme do něj a za chvíli vyrážíme do Baku.
Cesta napříč celou zemí je dlouhá, projíždíme pestrou krajinou se zasněženými čtyřtisícovými štíty Kavkazu i vyprahlou měsíční pustinou pokrytou bílým pískem. Míjíme kaňony, které připomínají Kappadokii, na dálnici kráčejí Ázerbájdžánci v černých kožených bundách s puškou v ruce. Míjíme billboardy s optimistickým úsměvem prezidenta Alijeva, neomezeného vládce této země, na okrajích městeček a chudých vesnic se občas vyskytují pozůstatky bílých orientálních zdí, připomínající slávu perské říše.
Nechybí propagační billboardy s obrázkem ohně, protože slovo Ázer znamená ve staré ázerbájdžánštině oheň a Ázerbájdžánci se považují za národ strážců ohně. Oheň má souvislost i s původním zdejším náboženstvím – zoroastrismem. Je jeho posvátným symbolem, začátkem a koncem všeho. A to doslova, protože je taky symbolem ropného průmyslu, který některým Ázerbájdžáncům zajišťuje velké bohatství. Ale jen některým: poblíž dálnice stojí občas stánek s květinami, které jsou v této pustině opravdu drahé, a sklenicemi medu, které jsou chudí venkované ochotni prodat pikslu i za pouhých 5 manatů.
Lesk a bída Ázerbájdžánu
Ázerbájdžán je největší jihokavkazskou zemí, a tak jsme dosáhly cíle až v 6 večer. Náš velkolepý příjezd už byl zahalen temným nebem a přijely jsme do rozzářeného Baku, vítající nás svými ohromnými mramorovými hradbami. Vystupujeme s blaženými úsměvy a nekonečným děkováním z kamionu a nasedáme do autobusu do centra. Konečně vidím slavné Flame Towers, hrající všemi barvami a blikající na vrcholku města, zatímco se po pravé straně odráží třpyt města i měsíce ve vlnách Kaspiku. Zatímco zbytek Ázerbájdžánu je i v lednu dost teplý, přímořské Baku je spíš deštivé a větrné.
Jaké je tedy Baku, hlavní město Ázerbájdžánu? Čisté a luxusní město, po jehož rušných bulvárech se procházejí elegantně oblečení lidé ze všech možných koutů Ruska, centrální Asie a Blízkého Východu. Oblíbená destinace je určena však pouze těm, kteří si mohou dovolit ubytování v prvotřídních hotelech. A tak si tu připadám trochu nepatřičně. Studentka z Evropy s rozpočtem deset euro na den nebude tím obvyklým hostem města, jehož centrum je postavené z mramoru.
Později mi však bylo vysvětleno, že většina místních do výloh luxusních obchodů pouze toužebně zírá. Konečně se setkáváme s Farkhadem, měníme peníze (najít fungující otevřenou směnárnu v 7 večer byl taky husarský kousek) a kupujeme jídlo – těstoviny, pár rajčat, chleba a nějaké ovoce nás vyjde na šokujících 15 euro. K tomu prší, a tak se tváříme přece jen trochu rozpačitě.
Paříž Kavkazu
Poněkud překvapující je ruština, se kterou se tu setkává člověk tak nějak všude a na úrovni bývalého oficiálního a pro velkou část lidí druhého mateřského jazyka. Po rozpadu SSSR vznikl i jazykový institut snažící se o rekonvalescenci a znovuzavedení ázerbájdžánštiny jako oficiálního jazyka. Ázerbájdžánské nápisy v azbuce na bělostných budovách s orientálním zdobením působí zvláštně, ale právě ten mix se mi na „Paříži Kavkazu“ líbí.
Sobotní ráno je sice lehce chladivé, ale čistě modré nebe je ozářeno hřejivým sluncem a tak vyrážíme na procházku do centra, kde se setkáváme s Gamidem. Všichni čtyři se jdeme projít do historického centra İçəri Şəhər, patřící na seznam UNESCO, kde se nalézá velkolepý palác Širvanšáhů a panenská věž (Qiz Qalesi), pocházející z 12. století, a v uličkách starého středověkého města zažíváme okamžiky romantické a příjemné atmosféry.
Nálada je veselá a uvolněná, kluci nám v nejlevnější restauraci Old Baku vysvětlují, jak je život v Ázerbájdžánu na nic. Vypráví o pronásledování příbuzných kritizujících vládnoucí garnituru, o zatýkání novinářů kritizující současné stavební projekty v centru města, o sebeupálení několika protestujících proti zdejšímu režimu… a nám dochází, jak zvláštní je tohle město a jak drahá jeho krása. Trpce si stěžují na přemrštěné ceny, nízké mzdy a všudypřítomnou korupci, bez které se v Baku téměř ani nepřestěhujete z jednoho bytu do druhého, nevystudujete, nenajdete si práci.
Není prý výjimkou, že vystudovaný čerstvý absolvent s vysokou školou si najde práci tím způsobem, že jeho rodina prodá téměř všechen majetek, nastěhuje se do jednoho domu a z výnosů sežene svému nejmladšímu pomocí úplatků nějakou tu pracovní smlouvu. Přesto jsou kluci veselí, srší humorem a humorem srší i číšník, kolemjdoucí, policistka v metru, na kterou se obrátíme s dotazem, zkrátka většina Ázerbájdžánců je navzdory těžké situaci plná energie, usměvavá a optimistická. A to je fajn.
Příjemné ale není to, že politická situace blokuje další rozvoj okouzlující zakavkazské země, v níž většinu ekonomiky ovládají ropní magnáti a existují propastné rozdíly mezi bohatými a chudými. V současnosti je v zemi stíhána a tvrdě potírána jakákoliv politická opozice, stejně jako novináři a aktivisté vyjadřující nesouhlas s vládou. Ve státní televizi se nesmí objevit žádné kritické názory, svoboda slova neexistuje a výsledky voleb jsou falšovány.
Nejširší nabídku průvodců a map Ázerbájdžánu (turistických, cyklistických, horolezeckých a jiných) najdete v prodejně a na eshopu KnihyNaHory.cz
Totalita?
Ve vězení je v současné době nejméně sto politických vězňů, mezi nimi i Anar Mammadli, zakladatel Centra pro monitoring voleb a demokratických studií (EMDS), který byl letos oceněný cenou Václava Havla. Probíhá vykonstruovaný proces s členy „nepohodlné“ mládežnické organizace NIDA a letos v srpnu došlo k zatčení dalších obránců lidských práv. Intigam Alijev a Rasul Džafarov se nyní nacházejí ve vězení za své svobodné vyjadřování a upozorňování na porušování lidských práv v Ázerbájdžánu.
Ale abych dokončila svůj příběh: Ázerbájdžánci a jejich pohostinnost, návštěvy restaurací, muzeí, rozjímání u památek, poslech melodického ezánu, procházky po březích Kaspického moře, popíjení čaje, diskutování nad lahví vína, ázerbajdžánský jazz… Je pondělí ráno, všichni jsme lehce opilí a já po rozloučení nasedám do toho nejpohodlnějšího taxi, abych se nechala odvézt na letiště. Mám poněkud nepříjemný pocit z toho, že jsem se nezaregistrovala na cizinecké policii a jestli jsem si náhodou nezapomněla zaplatit letenku za zavazadlo.
Nakonec se mě na letišti Hejdara Alijeva na registraci díkybohu nikdo neptá a když mi řekne letuška: „You don´t have a flight ticket for your bag, you have to purchase it for 100 euro,“ tak se jí upřímně přiznám: „Well, I don´t have 100 euros“. Po chvilce váhání mi nakonec předá můj boarding pass. „You can take it with you on the board.“ „Спасибо большое!“ odpovídám s úsměvem a odcházím spolu s dalšími pěti cestujícími čekat na let do Budapešti. A v srdci mám najednou ten zvláštní pocit svíravé bolesti, který jsem dlouho nezažila. Ach, Ázerbájdžán…
Dobrý den, paní/slečno Kovačíková, ráda bych se zeptala, kde jste si vyřizovala vízum a jak – především přes koho jste měla pozvání? Právě to řeším a bohužel Váš článek je jedním z nejaktuálnějších, které lze na českých webech získat, a tak byste mohla mít aktuální informace. Vízová pravidla se totiž, jak zjišťuji, u Ázerbájdžánu nebezpečně často mění. Děkuji moc!
Petra
Radka:
Dobrý den, omlouvám se za pozdní odpověď. Vízum jsem vyřizovala v Batumi v Gruzii, kde ho vydají za 3 dny nebo teď už možná do 5 dnů, bez zbytečných formalit a bylo to tenkrát myslím za 70 euro.
MIREK
Dobrý den, Petro, je možno získat na Vás nějaký kontakt a optat se na pár věcí? Chystám se za 14 dní do Gruzie, Arménie a Azerbajdzanu. S pozdravem MIREK
Eva
Dobrý den,
řešíme způsob dopravy po Azerbajdžánu. Uvažujeme o tom, že bychom si najali auto s řidičem. Neměla byste prosím nějaké tipy, případně kontakt na někoho místního, osvědčeného ?
Děkuji.
Eva.
Dobrý den, paní/slečno Kovačíková, ráda bych se zeptala, kde jste si vyřizovala vízum a jak – především přes koho jste měla pozvání? Právě to řeším a bohužel Váš článek je jedním z nejaktuálnějších, které lze na českých webech získat, a tak byste mohla mít aktuální informace. Vízová pravidla se totiž, jak zjišťuji, u Ázerbájdžánu nebezpečně často mění. Děkuji moc!
Dobrý den, omlouvám se za pozdní odpověď. Vízum jsem vyřizovala v Batumi v Gruzii, kde ho vydají za 3 dny nebo teď už možná do 5 dnů, bez zbytečných formalit a bylo to tenkrát myslím za 70 euro.
Dobrý den, Petro, je možno získat na Vás nějaký kontakt a optat se na pár věcí? Chystám se za 14 dní do Gruzie, Arménie a Azerbajdzanu. S pozdravem MIREK
Dobrý den,
řešíme způsob dopravy po Azerbajdžánu. Uvažujeme o tom, že bychom si najali auto s řidičem. Neměla byste prosím nějaké tipy, případně kontakt na někoho místního, osvědčeného ?
Děkuji.
Eva.
Články v okolí
Tip měsíce: Turecko
Top 10 míst v Istanbulu
Úchvatná krajina Kappadokie: skály tu připomínají obří údy
Zvláštní jezera v turecké střední Anatolii: Nar, Meke, Çıralı obruk
Knižní tipy
Časopis Travel Life píší cestovatelé pro cestovatele, tak CESTUJ!
SOUTĚŽ: Co je nového v JOTA, aneb cestování s knihou
Nové články
Časopis Travel Life píší cestovatelé pro cestovatele, tak CESTUJ!
Bilbao, hrdé město hrdých Basků
Dubaj: Pouštní zázrak na břehu smaragdového moře
Vybavení na cesty
JAK PROJET
Divoký východ Kuby na kole?
FOTOKNIHA CESTOVATELSKÝCH ZÁŽITKŮ
Vytvoř si tu vlastní ze 140 šablon na Tiskařík.cz
JOLANA SEDLÁČKOVÁ
Proč je Indie je vysokou školou cestování?
PLECHÁČEK S FOTKAMI Z CEST
Vytvoři si svůj smaltovaný plecháček na Tiskařík.cz